EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg orker ikke dårlige bøker, gjør du?
Man forplikter seg. Det er en kontrakt mellom forfatter og leser,
og jeg må rives med umiddelbart.
Man har jo bare en viss mengde tid.
Men det er vel noe du har i overflod.
Mer enn de fleste, muligens, men er det ikke kvaliteten på tiden man bruker?
- Hvorfor snakker vi om historier? - Fordi jeg vil fortelle deg en. Kom.
Som du kan se, er spillet i gang.
- En springer truer en dronning. - Hvem er springer? Hvem er dronning?
- Hvem er svart? Hvem er hvit? - Du velger.
- Tapersiden. - Vi får nå se.
Så etter at du forlot klosteret, hva skjedde?
Jeg hadde allerede bestilt reisen til England om bord på Demeter.
- Reisen må ha vært spennende. - Du aner ikke.
Så fortell meg, da.
Det er en lang og innviklet historie.
På havet møter man en interessant blanding av folk,
og jeg råder deg til ikke å knytte deg for mye til noen av dem.
Jo, gjør det!
Har du sett hånden min, kaptein?
Kaptein?
Har du sett hånden min?
KAPTEIN PÅ DEMETER
- Er dere sikre på at det er den riktige? - Det er graven du pekte ut.
- Den barna klaget over? - Den med gråtingen.
PASSASJER PÅ DEMETER
Åpne den, da.
Denne stakkaren ble begravet levende. Se på kloremerkene.
Det er som jeg fryktet.
Ser du?
Ser hva da?
Denne kisten er 70 år gammel, men noen av merkene er helt nye.
DEKKSGUTT
AVDØD
Å, min Piotr. Min vakre gutt.
Jeg er så lei for det, mitt barn.
Han hadde så store planer.
Han hadde fått tilbud om en jobb på et seilskip. Han ville se verden.
Men han kom seg ikke engang ut av denne elendige byen.
Ja, Piotr ville ha blitt en god sjømann.
Om du er glad i ham, mitt barn, vet du hva du må gjøre. Gjør det.
- Jeg kan ikke! - Gjør det.
- Jeg kan ikke! - Gjør det!
Skriv navnet ditt her, Piotr.
Denne gangen skal jeg prøve å få deg uskadd hjem.
Hold opp. Ingen klandrer deg for det som skjedde.
Hva trenger jeg to hender til? Denne er bedre å røre i suppa med.
Så takk for det!
- Lord og lady Ruthven. - Det gleder meg.
Velkommen om bord på Demeter, Deres nåde, frue.
Takk. Vi har akkurat giftet oss. Er det ikke fint?
Jo, gratulerer begge to.
Gjør det til en lang reise, kaptein.
Å, det vil det bli.
Slutt å drømme, gutt. Hun er ikke noe for en sånn som deg. Her, drikk.
Kom deg i vei.
Piotr.
- Piotr, ikke sant? - Ja. Piotr, det er meg.
Her, drikk.
Kom deg i vei.
Se på han der. Er du like grønn som fjeset ditt?
Du syns nok at alt dette ser veldig rart og skremmende ut.
- Ja. - Jeg er enig.
Hvor mange passasjerer?
- Sju. - Last?
Salpeter, dukker, svovel, jord, kull.
- Jord? - Eller mugg. En masse kasser med det.
- Hvorfor sender noen kasser med mugg? - Hvem vet? Hvem bryr seg?
- Den smaker nok bedre enn maten din. - Det tror jeg også.
Det betyr uflaks å ha kvinner om bord. Tro meg, det fører ikke til noe godt.
- Er alle om bord? - Alle bortsett fra én.
- En grev... - Grev Dracula.
Unnskyld, hva?
- Er det noe problem? - Reiste du åpenlyst med passasjerene?
Det tar fire uker til England.
Hva trodde du jeg skulle gjøre, ligge i en kasse?
Nei, ikke forstyrr. Det er en syk passasjer.
- Syk? - De kom visst om bord i går kveld.
Alle var syke.
Bare kapteinen får lov til å se dem. Gå og gjør jobben din.
Ja vel.
Pleier du å lytte ved dørene?
- Unnskyld. - Nei da, jeg dømmer ikke.
Uttalen din. Er det rester av bayersk?
- Ja. - Bayern. Det er en stund siden sist.
Unnskyld meg.
Det er sjøluften. Den gjør deg skrubbsulten.
Paprika, kanskje?
Du er ny på havet, hva? Du kommer ikke til å klare deg.
Sånne som deg gjør aldri det.
- Hva er sånne som meg? - Jeg vet ikke. Hvor er du fra?
- Bistriţa. - Rumensk, som andrestyrmannen.
- Hva er galt med ham? - Han er rumensk.
- Jeg ville alltid til sjøs. - Kjedelig.
- Trodde aldri jeg ville komme meg vekk. - Fortsatt kjedelig.
Men ingenting skjedde før nå, og her er jeg.
Ja, her er du, du kjeder meg og er fra Romania.
- Unnskyld. - Her, drikk dette. Da holder du kjeft.
Måten du forteller på, vet du hva det høres ut som?
Som en historie.
- Liker du det? - Det mangler paprika.
Det mangler paprika!
Ring med klokka, gutt. Det er middag.
- Hei, hva er dette skvipet? - Sir?
Ta det tilbake. Det holder ikke.
Vi kan finne en bedre årgang til din herre.
Ikke til ham, til meg.
- Jeg vil bare ha det beste. - Da er du på feil skip.
- Jeg er dr. Sharma. - Fint for deg.
Tilgi meg, jobber du for denne herren?
Han er tjeneren min.
Han betaler lønnen min. Det er ikke det samme.
Da har du bilagt en strid.
- Døvstum. - Stakkars barn.
Men hun har øyne. Å, ja.
Adisa.
Ikke lag en scene, vær så snill.
Dette ekteskapet er et nødvendig onde. Det vet du.
Bare ikke kall meg tjeneren din. Det sårer meg.
Det er nok trygt å velge fisken.
Unnskyld meg?
Vi er omgitt av vann. Vi får håpe at fisken er fersk.
Jeg er redd jeg er forsiktig med hva jeg spiser.
- Jeg også. - Beklager, jeg forstår ikke.
Hva er uklart?
Du gikk til spisesalen. Du spiser ikke mat.
Jeg liker selskap, og jeg liker folk.
- Så hvorfor dreper du dem? - Hvorfor plukker du blomster?
- Kan jeg sette meg? - Men vi har ikke blitt presentert.
Og likevel virker du litt kjent.
Å, jeg lover deg at vi kan bli så godt kjent som du vil.
Jeg er storhertuginne Valeria av Augsburg.
Og jeg er grev Dracula av Valakia.
- Du er ordentlig fæl. - Folk har sagt det.
Kan jeg spørre hvorfor du reiser til England?
Jeg har blitt invitert.
Jeg er i slekt med herskeren av Bayeren, men jeg er i unåde.
En herre i England ønsker å skrive historien om livet mitt.
- Jeg forstår. - Og herr Balaur betaler.
Jeg vet det er vulgært, men jeg har sett levemåten
og formuen min svinne hen som en vinranke ødelagt av frosten.
Her møter du meg.
Jeg skrangler rundt i denne holken som en tørr gammel ert.
Tilgi meg. Tyskeren min er veldig rusten.
Vil du unnskylde meg et øyeblikk?
- God kveld, min herre. - Fortsett å se på månen.
Jeg ønsker ikke å forstyrre deg.
Det ødelegger smaken.
Min herre? Vær så snill!
Unnskyld meg. Det tok litt lenger tid enn forventet.
Det er en fin kveld og en vakker måne.
Men tysken din er utmerket.
Så snilt av deg. Jeg husker visste mer enn jeg trodde.
Det er godt å friske det opp.
Du drepte et besetningsmedlem for å briljere på tysk.
Kanskje litt ødselt?
Hans sjarmerende Bayerske aksent var det eneste interessante ved ham.
Du etterlot ingen ved roret. Har du ingen selvkontroll?
Men du fortalte meg om godset ditt i gamle dager.
For noen selskaper.
Til 18-årsdagen min fikk jeg noe ekstra fint.
Du gjetter det aldri.
- Kom igjen, gjett. - Jeg vet ikke.
- Gjett. - En juvelbesatt tiara?
Mor førte meg ned den store trappen.
Jeg kjente hjertet hamre i brystet.
- Gjett en gang til. - En ponni?
Nei. Jeg ble ført inn i ballsalen.
Mamma tok hendene mine, og jeg strakte meg frem.
Gaven min var pakket inn i silkepapir, rosa silkepapir, surret godt inn.
Og jeg rev i det fordi jeg var så spent.
Og da jeg ikke lenger orket spenningen, rev jeg av bindet for øynene
og så hva det var.
En ananas.
En ananas, midt på den iskalde vinteren. Det må ha virket magisk.
Fraktet fra keiserens eget drivhus som en dyrebar edelsten.
Jeg visste det.
Det er umulig, men jeg visste det. Det er deg.
Selvsagt er det meg.
Som vi danset, Valeria.
Ja.
- Det var den kvelden moren min forsvant. - Ja.
Hvem er du?
Skal vi danse igjen?
- Har dere lett overalt? - Ja.
Portmann er borte.
Hvorfor kommer vi ikke vekk fra tåken? Det er som den følge etter oss.
Beklager, men vi lette ikke overalt.
- Hva mener du? - Vi lette ikke i lugar ni. Dine ordrer.
Selvsagt, det var riktig ikke å forstyrre den syke. Ingen gjemmer seg vel der inne?
Kaptein! En av passasjerene, storhertuginnen.
- Hva med henne? - Vi kan ikke finne henne heller.
Tåken er interessant.
- På hvilken måte? - Den blokkerer vel sollyset, antar jeg.
Du vet hva de sier: Ta alltid med deg været.
Ser du etter hertuginnen? Har du noensinne hørt om Nelson, Piotr?
- Nelson, sir? - Brite, Napoleons sjel.
Ett øye, én arm. Ikke det?
De unge, de glemmer så fort.
Admiral Nelson ble drept i slaget ved Trafalgar.
Han døde av skadene han fikk. De ville ha ham raskt tilbake til England.
En nasjonalhelt. Britene er veldig opptatt av sånt.
Men Spania er ganske langt unna,
og det var varmt, så hva tror du de gjorde?
De la den gamle admiralen i tønne med rom for å bevare ham.
- Nei. - Det er sant.
Problemet er at de ikke sa noe til mannskapet.
Så da de kom hjem til England, fant de ut at de tørste sjømennene
hadde drukket litt her og der hele veien tilbake til Portsmouth.
Den rommen sparket nok skikkelig. La oss se etter.
Nei!
Ingen lik her.
Takk, grev Dracula. Dette er så nytt for meg.
- Jeg er nok ikke til hjelp for noen. - Piotr.
Jeg møtte en Piotr en gang.
Veldig kort.
Er det noen vits i å skremme en lugargutt?
Jeg elsker ungdom og skjønnhet.
Dette vil bli undersøkt ordentlig når vi kommer til England.
Jeg står til rådighet for dere når som helst.
- God ettermiddag. - Takk.
To mennesker forsvunnet på én natt. Var det veldig opprørt hav?
Jeg vet ikke. Jeg sover tungt.
Og hvor er hustruen din, lord Ruthven? Kommer hun ikke hit?
Dorabella er litt...
Hvordan skal jeg si det? Hun er helt utslitt, stakkars liten.
Dorabella, for et fortryllende navn. Dorabella.
Det blir liksom på tungen.
Hvorfor bruker du tiden her oppe, når Dorabella ligger nedenunder?
Man kan få for mye av det gode.
Tvert imot, jeg syns alltid at for mye er akkurat passe.
- Den mangler paprika. - Den mangler paprika.
Ja, du er godt selskap, Piotr.
- Gå i vei nå, vask noe. - Ja vel.
- Vennene mine kaller meg Victor. - Greit, Victor.
- Jeg sa at vennene mine kaller meg det. - Unnskyld.
Herregud, det er for enkelt. Kom deg av gårde, nå.
- Jeg visste ikke at du var der. - Er du sikker på den gutten?
Han er egentlig en god gutt.
- Syns du det? - Tja, han er rumensk.
Kanskje han brakte med seg uflaksen. En ulykkesfugl.
Eller andrestyrmannen.
- Hvorfor det? - Han er rumensk.
Ja, men det er kvinnene. Det er vanligvis kvinner som bringer uflaks.
Da har vi anklaget halve skipet. Er det noen andre?
- Resten av passasjerene. - Ja, passasjerene.
Sju av dem.
Sju passasjerer på Demeter.
Seks nå.
Hva var ditt neste trekk?
Jeg sa jo at jeg setter pris på ungdom,
og natten var varm og full av muligheter.
Det fins monstre i denne verdenen, Yamini.
Skapninger som gir deg arr på sjelen hvis du slipper dem inn.
Jeg vil aldri la dem ta deg. Det sverger jeg på.
God kveld.
Du burde ikke være her, frue. Kapteinens ordrer.
Det er så varmt der nede.
- Hvor er vi? - Rett utenfor kysten av Hellas.
- Kan jeg gå en tur rundt på dekk? - Vær så god, bare vær på vakt.
Jeg skal være forsiktig.
Ikke drøm.
- En varm aften, er det ikke? - Min gud.
Nei, det kan jeg ikke hevde å være.
Beklager, vi har ikke hilst. Jeg er grev Dracula.
Lady Ruthven.
Du vet, jeg burde egentlig ikke være alene med deg slik.
Mannen min sier at to personer har forsvunnet.
Og her er vi, to personer.
Jeg har ikke vært frisk, er jeg redd. Havet får meg til å føle meg elendig.
- Men jeg er bedre i kveld. - Nei. I kveld er du strålende.
Mannen din er en veldig heldig mann.
Det er han helt klart, men jeg er også heldig.
Han er så kjekk, og vi skal ha barn. Mange barn.
Det høres nok veldig ordinært ut for en mann som deg, å snakke om barn.
For en mann som meg høres det ut som et mirakel.
Kjære vene,
det er noe ved deg som rett og slett krever intimitet.
Burde nygifte kvinner egentlig konversere om intime anliggender
- med kjekke fremmede? - Jeg ser ikke noe galt i det.
Med mindre det er en farlig kjekk fremmed.
- Er du farlig? - Ja, jeg er fryktelig farlig.
Som en av de eksotiske adelsmennene man leser om i romanene,
- full av all Østens mystikk og ondskap. - Ja.
- Vi skal til Amerika. - Sier du det?
- En ny verden. Et nytt liv. - Så synd.
- Hvorfor det? - Fordi jeg er vampyr.
- Unnskyld, hva sa du? - Ta en titt i speilet.
- Hvilket speil? - Man finner alltid et speil om man prøver.
Der.
Det er... Hvordan gjorde du det?
Speil er en dypere og farligere magi enn de fleste forstår.
Speil kan gi oss rom for fantasien, eller noe verre: vise oss sannheten.
- Hva ser du i speilet? - Mye.
Jeg syns du fortjente et glimt av det som kunne ha skjedd.
Det som kunne ha skjedd? Hvorfor sier du det?
Jeg sa det jo til deg, vakre Dorabella.
Jeg er vampyr.
- Din gris. - Hva sa du?
Fire uker til England, og du har gjort unna tre stykker på to netter.
- Som en rev i en hønsegård. - Som en vinkjenner i en vinkjeller.
Man velger årgangene med omhu, de røde og de hvite.
Jeg nøt både hertuginnen og dekksgutten.
- Men du er forsiktig med hva du spiser? - Det må jeg være.
Ellers hadde jeg kommet til England med manerene til en russisk sjømann.
Og likevel stappet du i deg. Rev, hønsehus.
- Gris, trøfler. - Snart vil ingen kunne seile skipet.
Jeg klarer meg med et mannskap skåret inn til beinet.
Jeg har jobbet med sånne før.
Hun sa at hun var for varm.
- Jeg ba henne være forsiktig. - Du så ingenting?
Nei. Ingenting fra der jeg sto.
Dette er absurd. Hvor er hun? Hva har skjedd med min hustru?
- Lisboa? - Det tar to dager dit.
Vi drar til England og dobler vaktene.
- Ingen får gå alene på dekk. Forstått? - Ja.
Vi må anta at det er en morder om bord. Vi kan ikke stole på noen.
Du virker spesielt opprørt, unge dame.
Så du noe som skremte deg?
Hun hører deg ikke. Hun forstår bare tegnspråk.
Det er et språk jeg må tilegne meg på et tidspunkt.
Dette er mer enn mord. Det er ondskap på dette skipet.
Se ut dit. Se på det.
Hva slags tåke følger etter et skip?
Ja, det er ondskap her, men det er en menneskelig ondskap.
- Tre mennesker er døde. - Tre er forsvunnet.
Og hvor ble de av? Fikk de vinger og fly sin vei?
For en latterlig idé.
- Mørke krefter. - De mørke kreftene tok min Dorabella.
Det er vanskelig å tro at en overnaturlig skapning ville etterlate så mye blod,
med mindre den har drukket seg utørst. Så, mine herrer, det er en morder om bord.
Åpenlyst eller skjult.
Vi skal lete overalt. Ingen kan gjemme seg lenge på et skip som dette.
Kanskje vi bør starte med lugar nummer ni.
Det er ikke noe viktig der.
Ikke desto mindre vil det nok berolige oss om vi bare tar en liten titt
ettersom vi må mistenke alle, inkludert deg, kaptein Sokolov.
Hvorfor skal vi utelate passasjeren i nummer ni?
Greit, lugar ni skal gjennomsøkes. Av meg.
Da må vi vel stole på deg.
Jeg forstår ikke. Ville du at de skulle lete i nummer ni?
- Jeg antok at nummer ni var din lugar. - Gjorde du det?
Stanken.
Sykeværelset er ikke et sted for ømfintlige mager. Bli der.
- Hva hører du? - Pusting.
Kapteinens?
Nei.
- Vel? - Som før. Passasjeren er fortsatt syk,
og det er ingen andre i lugaren. Jeg lette grundig. Er dere fornøyde?
Kapteinens ord er godt nok for meg.
Og meg.
Enn så lenge.
Det ser bare ut som god gammeldags hagejord.
- Det er ikke fullerjord eller noe sånt. - Selvsagt. Du er vitenskapsmann.
Ved universitetet i Calcutta. Eller, jeg var det.
- Er du kanskje vitenskapsmann selv? - Jeg har smaken for det.
Vitenskapen vet ikke alt.
Hva tenker du om alt dette? Du må ha sett noen rare ting i din tid.
Her kommer det. Spør villmannen. Han vet det.
- Han kan se rundt hjørner. - Det er sant, er det ikke?
All den svarte magien folket ditt driver med?
Folket mitt.
Når tilliten er borte, er det ikke lett å gjenopprette den.
Jeg vet det.
Men vi har gjennomsøkt skipet fra ende til annen.
Det er ingen tegn til våre forsvunne venner. Er vi enige?
Det kan bare bety én ting.
Jeg er redd for det. Det er en av oss.
Det er opplagt hva vi må gjøre.
Vi må dra til England, der vi overlater dette til myndighetene.
Om vi er sammen og er forsiktige, om ingen er alene...
Han må ha falt fra røylen. Herregud.
- Dr. Sharma? - Jeg er ikke lege.
- Hent Valentin. Få ham under dekk. - Fort, han blør.
Gå vekk om du ikke tåler synet av blod.
Og det tåler du vel ikke? Du kan ikke kontrollere deg i nærheten av blod.
Det er ikke bare næring, det er en avhengighet.
Du smiler.
Etter 400 år er det hyggelig å bli forstått.
Nei, jeg har ikke forstått deg ennå. Ikke fullstendig.
Sju veldig ulike passasjerer på Demeter. Så praktisk, med dine ernæringsbehov.
Legg ham her!
Hvordan kunne du falle? Du, av alle.
Det er tåka. Det er som å puste gift. Bare få orden på det.
Skal prøve å få det på plass.
Men det hjelper ikke. Djevelen er på skipet.
- Djevelen! - Gjør det!
Bit. Hold ham.
God kveld, grev Dracula.
Går det bra med deg?
Vi er vel litt nervøse alle sammen.
Ikke sulten?
Olgaren, om jeg kan spørre deg, har dere vanligvis så mange passasjerer?
Nei. Det er veldig rart.
Dette er det største antallet vi har hatt, og de rikeste.
Og lord Ruthven er vel den rikeste.
- Hvorfor valgte du dette skipet? - Min forretningspartner anbefalte det.
En passiv medeier.
- Hvem anbefaler Demeter? - Jeg tenkte ikke på å stille spørsmål.
- Hvorfor ikke? - Takket være denne partneren
hadde lord Ruthven midlene og posisjonen til å gjøre kur til Dorabella.
Lord Ruthven stilte ingen spørsmål.
Hva betyr det? Et skip er et skip. Herr Balaur har sikkert sine grunner.
- Hva sa du? Balaur? - Ja, min passive medeier.
Og min mesen.
- Det er litt av en tilfeldighet. - Grev Dracula, har du noen forbin...
Udyret viser seg.
Sulten på blod og stinkende av gravjord.
En sofistikert gentleman, det er bare en ferniss.
Det sofistikerte ved en gentleman er alltid en ferniss, Agatha.
Selv en gentleman som herr Balaur?
Herr hvem?
Dracula, en forvanskning av det latinske dracul,
som betyr "drage". På rumensk balaur.
Du har visst ikke skjønt formålet med et alias.
- Jeg syntes det var smart. - Du må være smartere enn som så.
For å leve av de siviliserte, må du lære å leve med dem først.
Båten var en generalprøve for livet i England.
Du fylte opp spiskammeret for å lære å spise med selvbeherskelse.
- Nettopp. - Og herr Balaur,
selvbeherskelsen din sviktet.
Som du ser, ikke tapersiden.
Hva ser du på?
Dette skipet er forbannet. Det er fortapt.
Finn alle som tenker det samme. Hent dem. Det fins bare én utvei.
Ja, Valentin.
- Frue? - Hysj.
- Men jeg trodde... - Hysj.
Du er død.
Alle dør til slutt.
Jeg drømmer. Dette er ikke virkelig.
Virkeligheten er overvurdert.
Nei. Nei, vær så snill.
- Trodde aldri du skulle ta til motmæle. - Nei!
Hva slags normalt menneske gjør sånt?
Vi må gjennomsøke skipet igjen. Jeg vil ha hele mannskapet to og to.
- Jeg tror ikke det er mulig. - Det er mulig hvis jeg gir ordren!
En av livbåtene mangler.
Og mesteparten av mannskapet, tror jeg.
- Hvor kan de ha dratt? - Hvor som helst, så lenge det ikke er her.
Kaptein? Yuri? Tiden er inne.
- Hva snakker du om? - Hvem er i lugar nummer ni?
Når mistet jeg så mange brikker? Jeg holdt på å vinne.
Nei, du har tapt fra starten av.
- Du drikker ikke. - Vin.
Bonden er godt plassert.
Om jeg får den til den andre siden, blir den en dronning til.
Glem sjakk og konsentrer deg om spillet. Hvem er i lugar nummer ni?
Hvordan kom jeg hit?
- Husker du ikke? - Vi var i klosteret.
Du lot Mina gå.
Jeg sa løp. Kom igjen, nå!
Ja, men jeg lot ikke deg gå, gjorde jeg vel?
Hvor er jeg? Hva slags sted er dette?
Du vet jo hvor du er.
Dem du suger blod av, du får dem til å drømme.
Vampyrens kyss er et opiat.
Drikker du blodet mitt?
Agatha, du er utsøkt.
Så stor innsikt, intelligens, lærdom,
til og med ondskap.
Man forhaster seg ikke med en slik årgang.
Jeg har drøyd deg.
Det er meg.
Jeg er i lugar nummer ni.
...det er ingen her.
Mine herrer, jeg er redd jeg tok saken i mine egne hender.
Kom inn.
Jeg skal spare dere for tid. Kjenner noen av dere igjen disse?
Portmanns tørkle. Jeg hadde kjent det igjen overalt.
Og se.
Storhertuginnens. Jeg så det den kvelden hun forsvant.
De var ikke her før.
- Trofeer. - Trofeer, akkurat.
Som om alt dette bare var et sykt spill.
Jeg vil påstå at dette er alle bevisene vi trenger.
Og her er hun...
Dyvåt av ofrenes blod.
Morderen.
Har du noe å si før vi henger deg?
Dere så henne. Hun kunne knapt løfte hodet.
- Hva gjør dere? - Kaptein, hold deg unna dette.
- Du passet på morderen. - Se på henne.
- Er hun sterk nok til å drepe de mennene? - Skinnet kan bedra, dr. Sharma.
Det kan ikke være henne. Kan hun ha tatt Abramoff?
- Portmann? Se på henne! - Hun gjorde det, samme hvordan hun ser ut!
- Det vet du ikke. - Vær så snill.
- Ikke la situasjonen bli ubehagelig. - Hva er mer ubehagelig enn en lynsjing?
- Hvorfor hører dere på alt han sier? - Hvorfor beskyttet du henne?
Jeg fikk et oppdrag med visse vilkår.
- Et oppdrag? - Fra en mann som heter Balaur, kanskje?
Ja. Han sa at hans nye kone var syk. Hun måtte til England for behandling.
Han betalte godt for at Demeter skulle ta deg dit.
Jeg er ikke Balaurs brud!
- Det holder, heng henne. - Nei, vent! Hør her.
Olgaren! Vi er ikke villmenn, og vi er ikke sauer.
- Dere kan ikke henge meg. - Gi meg én grunn til det.
Fordi...
...jeg er vampyr.
Å, du syns det er morsomt? Hør på kapteinen din.
Jeg er en svak og hjelpeløs kvinne.
Hvordan kunne jeg slakte fire stykker og kaste likene over bord?
Fordi jeg er en vampyr. Dere vet hva en vampyr er, ikke sant?
Et ekkelt, stinkende, subbende uhyre.
Vi kan forkle oss ganske godt som vanlige mennesker,
men blir drevet til et dyrisk vanvidd bare av synet og lukten av menneskeblod.
- Det er nok! - Vent.
- Nei! - Jeg har erfaring med dette.
Vi kan avgjøre det på én måte.
Nei, hør på meg. Jeg vet hva jeg snakker om.
- Vi henger deg og ser om du dør. - Umulig.
Nei, vent. Han har rett. Du kan ikke henge meg. Jeg dør ikke.
Og når denne farsen er over, blir du den første jeg suger blod av.
Og så tar jeg resten av dere én etter én, og jeg skal drøye dere.
Tror dere ikke at jeg kan det? Tenk på de fire jeg har slukt allerede.
Haster det å bli en av dem? Kom igjen, da.
Hvem av dere er modig nok til å sparke vekk tønna?
Jeg.
Avslutter vi?
Har du mistet munn og mæle?
Jeg beit meg.
Se på ham.
Jeg innrømmer at jeg løy. Jeg er ikke vampyr. Han er det.
Grev Dracula.
Det er ham. Han er vampyren.
Tilgi meg hvis jeg blir frastøtt av blodet til en morder
når jeg får det i ansiktet. Gjør som dere vil med henne.
Jeg går til lugaren min.
Gå til side, barn.
Ikke rør henne. Du våger ikke å røre henne.
Smart jente, tegnspråk.
Dette er synd. Jeg satte virkelig pris på denne turen og menneskene.
Og jeg var en god detektiv, syns du ikke?
Jeg har en egen evne til å eliminere mistenkte.
Nei!
Sett deg opp og pust. Trekk pusten dypt.
- Dracula, hvor ble det av ham? - Slapp av. Pust dypt.
Hvor er Dracula? Hvor ble han av? Var det ingen som passet på?
Vi hjalp deg.
For fremtiden må dere prioritere bedre. Det er en vampyr om bord på skipet.
Jeg er søster Agatha Van Helsing fra Sankta Marias kloster i Budapest.
- Kaptein Sokolov? - Ja?
Du har ikke lenger kommandoen.
Her er den.
Draculas lugar.
- Den ser ubrukt ut. - Men gardinene er trukket for.
- Har du det bra? - Jeg dør, men ikke bli distrahert.
Dracula må sove i en kiste med jord fra hjemlandet hans.
Aner ikke hvorfor, det gir ikke mening.
- Sa du jord? - Jord, ja.
Et sted på skipet må det være gjemt en kasse med transilvansk jord.
- Har du sett noe sånt? - Vi har 50 kasser med jord i lasterommet.
Hva mente du med at du har erfaring med sånt?
Forskningen min har av og til ført meg ned langs en mørk vei.
En videreføring av livet hinsides graven. De vandøde. Nosferatu.
Slike ting finnes.
Dracula plasserte oss på skipet av en grunn.
Han valgte deg for kunnskapene dine. Jeg lurer på hva han ser i meg.
Jeg aner ikke.
Men uansett hva han vil med meg, får han ikke datteren min.
- Så du hvordan han så på henne? - Hva er det?
Dette er en siste utvei.
Det fins død, og så fins vandøden.
- Er det den siste? - Det er én til.
Du hørte henne, én til.
Nei, vent. Det er enda bedre, vi lar ham ha én kasse.
Bare ett hvilested.
Nå gjemmer han seg i skyggene, men dagslyset svekker ham. Han må hvile.
- Hvis det bare er én kasse... - Kan vi fange ham.
Kanskje vi i hvert fall kan redusere mulighetene hans.
Nå må vi forbedre våre.
Kaptein, jeg antar at du har en bibel et sted.
- Jeg er for øyeblikket i beit for en. - I lugaren min.
Hent den, vær så snill.
Greven er flink til å overtale.
Man kan nesten kalle ham...
...forførende.
Burde ikke du være på dekk og hjelpe til?
Jeg vet ikke hvor jeg burde være akkurat nå.
Kanskje det er på tide å avgjøre hvor jeg står.
Hvis grev Dracula er Mr. Balaur...
Ikke stol på ham.
...så er han min partner.
Kanskje det er det greven ser i meg. En partner.
Og om intuisjonen min er riktig, dukker han straks opp.
Takk.
Ikke i det hele tatt. Vi har en forretningsavtale.
Vi er partnere. Jeg vil gjerne at vi skal fortsette å være det.
Hvor lenge?
Så langt jeg forstår er en vampyr velsignet med evig liv.
Jeg også, men det tar ganske lang tid å bli sikker.
- Du slutter deg til denne skapningen. - Det er forretninger.
Vi er ikke dumme, vet du.
- Jeg er en vitenskapsmann. - Dr. Sharma,
du er en av vår tids store begavelser, men du har ikke blitt profet i eget land.
Men jeg ser de fremragende evnene dine og gleder meg til å fortære dem.
Nei.
Slipp det nå, hører du?
Jeg vil heller se datteren min dø enn å la henne bli som deg.
Lurer på om du mener det. Slipp korset, ellers skyter jeg henne rett foran deg.
Det kan du ikke.
Overgi deg til oss, ellers trekker jeg av, det sverger jeg på.
Hva blir det, fornuftens mann?
Død eller vandød?
Måtte Gud tilgi meg.
Yamini.
Denne tingen, denne Dracula, er bare et monster.
- Du skulle være mann. - Jeg skal blir mer enn en mann.
- Se hva du har gjort. - Jeg gjorde det for deg.
- Hvorfor det? - Jeg trodde du hadde valgt meg.
Jeg valgte deg på grunn av Dorabella.
Og nå som du har arvet pengene hennes, skal jeg arve dem av deg.
- Partner. - Nei.
- Takk for alt. - Nei, vær så snill.
Prøv å holde deg rolig.
Du er veldig flink.
Dr. Sharma?
- Jeg skjønner fortsatt ikke vitsen. - Herrens hellige ord.
Det fungerte i klosteret med nattverdsbrød, så vi må vel tro på det.
Er dette alt vi har igjen? Overtro? Eventyr?
Du så virkningen korset hadde på ham.
Det stadig overtro selv om en galning tror på det.
Vi har en morder om bord, et menneske. Selv om han lider av vrangforestillinger.
- Kloster? - Nevnte jeg at jeg var nonne?
Perfekt, hun er nonne.
Vi trenger en general. Vi trenger strategi, ikke nonner.
- Du virker ikke som en nonne. - Jeg har hørt det før.
Hva er i veien, gutt? Hva har skjedd?
Gråter du for din herre?
Jeg trodde du foraktet ham.
Han var ikke min herre.
- Kaptein Sokolov, slutt å rynke pannen. - Hvordan visste du at jeg rynket pannen?
Det er hørbart.
- Sirkelen som skal beskytte oss... - Det tror jeg at den vil.
- Du sa at den fungerte i klosteret. - Ja.
Og likevel er du her. Hva skjedde?
Dracula kom seg inn i den ved å forkle seg i huden til...
...en annen.
Søster Agatha?
Piotr.
Du må våkne, gutt.
Fortell meg igjen hva som skjedde under dekk.
Jeg tror du kom over Dracula som drakk blodet til engelskmannen?
Ja.
Og Dracula så deg?
Ja.
Og så lot han deg gå.
Ja.
Kan jeg spørre hvorfor?
- Jeg vet ikke. - Nei, Piotr. Jeg vet heller ikke.
Kom igjen, Piotr, du må bare forklare.
Jeg sa det. Han drakk Lord Ruthvens blod.
- Han var opptatt. - Opptatt? Ja.
Jeg løp min vei.
Jeg tror ikke han brydde seg om meg. Han lot meg bare gå.
Olgaren, hva er det som skjer? Victor?
- Bare prøv å forklare, gutt. - Jeg har forklart det.
- Det er alt. - Piotr.
Vi må bare være sikre på at du ikke har blitt smittet.
Besatt.
Jeg så Dracula klatre ut av magen på en ulv en gang. Vi må være sikre.
Hvordan gjør vi det?
Piotr, gikk du inn i sirkelen før den var ferdig?
Jeg tror det. Jeg la ikke merke til det.
Nå som sirkelen er lukket, kan en vampyr ikke krysse den
under noen omstendigheter.
Piotr, gå utenfor sirkelen.
Men...
...du sa at det ikke var trygt.
- Nei. Du kan ikke gjøre det mot ham. - Bare et øyeblikk.
Piotr, gå utenfor sirkelen. Det er en ordre.
Bare kryss streken et øyeblikk, inn og ut.
Gjør det. Nå.
- Flink gutt. Gå inn igjen. - Nei, begge føttene.
- Det var festlig. - Måtte Gud beskytte oss.
Dette igjen? Kjedelig bok.
Hva vil du?
Det jeg alltid vil. Få noe å spise, litt selskap.
Kassene dine er ødelagt. Du har ikke noe sted å søke tilflukt eller trøst.
Jeg ser at én av kassene fortsatt er i lasterommet.
Å, du kan sove der når du vil. Vi skal ikke vekke deg.
Jeg skjønner.
Du lot den bli der som lokkemat.
- Jeg kommer til å savne deg. - Du skal slippe å lide.
Du er altfor snill.
Vel, jeg lurer på hvem av dere det blir.
Hvem av oss hva?
En av dere kommer til å bryte sammen. Natten er ennå ung.
- Tror du at vi kommer til å overgi oss? - Ja!
- Men hvorfor? - Hva er alternativet?
Det er bare et tidsspørsmål.
Kom igjen. Vil dere ikke i det minste dø på en god måte?
Ta sjansen, dø i kamp, dø i et slag, slik alt som lever er ment å gjøre?
Det må jo være bedre enn denne fastlåste situasjonen.
Den er ikke fastlåst, grev Dracula.
Vi har en fordel fremfor deg, eller jeg har i det minste det.
Som den eneste på denne båten, virker det som, er jeg ikke gal.
Nå interesserer du meg.
Sider fra en gammel bok, spikret til dekket, og du kan ikke gå forbi dem?
Din konflikt, din vantro, din skepsis har en sterk smak.
Berusende.
- Ikke la ham forvirre deg. - Jeg er ikke forvirret.
Denne mannen drepte Tom. Lord Ruthven.
Han... Han tok mitt livs kjærlighet, og jeg vil ikke spille hans spill.
Hvor er han? Hva har du gjort med ham?
Fiskemat. Som resten av dem. Man lærer å ha et ryddig slakteri.
Adisa, fortell meg. Hva ser du foran deg?
En mann.
- Bare det? - Mindre enn det.
En morder.
Hvis du er så selvsikker og hvis du er så sint, gå utenfor sirkelen.
Selv om du ikke tror på det opplagte, så vet du at han er farlig.
- Kom utenfor sirkelen og dans med meg. - Ikke kast bort livet for å bevise noe!
- Den vil ikke gjøre noe. - De sier at den redder liv.
Jeg har tro på den. Jeg har tro på stål og krutt.
Greit, prøv å skyte ham, men fra sirkelen.
Vi må være sterke, samlet og inne i sirkelen!
Ja, hold deg inne i sirkelen.
Gjør som de sier, slik du alltid gjør,
for det er du flink til fordi du er en tjener.
Uansett hvor dumme herrene dine var, uansett hvor vakre,
er du dømt til å forbli i skyggen.
En skitten hemmelighet.
- Nei! - Stans!
Jeg visste du ville klare det. Din egen herre til slutt.
Kom tilbake. Kom inn igjen.
Dette er en henrettelse.
Dette er for Tom.
Hold ham nede. Hold ham på dekk, Olgaren.
Grev Dracula!
Dra til helvete.
- Hvor er Olgaren? - Lager mat.
Og vi som trodde vi var trygge.
- Og søsteren? - Det vanlige.
Ta roret.
- Hvor lenge skal du kontrollere? - Til jeg er sikker.
- Det har gått én uke. - Om han overlevde,
tar det tid å helbrede sårene.
Men ifølge deg kan han bare gjøre det i en seng av sin egen jord.
- Dette er den eneste om bord. Tro meg. - Jeg sliter med troen.
Vi er noen timer fra Whitby. Kommer du opp på dekk?
- Har du fortsatt én livbåt igjen? - Ja, hvordan det?
Fordi skipet må aldri nå England.
Hva snakker du om?
Jeg har gått gjennom lasten din. Her har vi alt vi trenger.
- Til et teselskap for dukker? - Nei.
Salpeter, svovel, kull.
Til krutt?
Det er i det minste nok til å blåse et fint hull i skroget.
Dette er nok et godt sted.
Det ville senke henne, ja. Men hvorfor?
Ingen spor av den fæle smitten fra vampyren kan nå den nye verden.
Stol på meg når det gjelder dette. Vi må senke Demeter.
- Når skal du godta at du har vunnet? - Når jeg er død.
Vampyrens forbannelse lever i meg.
- Jeg kan ikke bli med deg til England. - Nei. Agatha, hold opp.
- Jeg nekter... - Fortell dem gjerne om Dracula.
Fortell hva som skjedde om bord på Demeter.
Men ikke fortell noen hvor den er.
Enda bedre, si at den sank et annet sted. De nysgjerrige må beskyttes mot seg selv.
- Men han er død. - Tenk på dette som et pestskip.
Alle forholdsregler må tas.
Ikke si noe mer.
Forklar Olgaren og Piotr hva som skjer, og kom dere vekk.
Du kan overlate kruttet til meg.
Gå nå. Jeg har bokstavelig talt ikke hele dagen, viser det seg.
- Søster Agatha? - Ikke mer nå.
Jeg er nonne.
Du nevnte det.
Det er ikke riktig.
Jeg vet det, men det må gjøres.
- Men søster Agatha... - Gud vil ta seg av søster Agatha
hvis han kjenner sitt eget beste.
Livbåten er klar, kaptein.
Lår livbåten.
Jeg har vel tid til et siste forsøk på en samtale.
Man håper at det er rom for å forhandle om selvmord som en dødssynd.
Hallo?
Er det noen der?
Å gå ned med skipet.
Jeg lærte for lenge siden at det var kapteinens jobb.
En siste før vi drar?
En siste før vi drar.
På dekk, da.
En seng.
En seng av sin egen jord.
Han lever.
Sokolov, han lever!
Sokolov gjør ikke det.
Jeg er redd jeg slukte ham. Jeg var skrubbsulten.
Jeg tror at planen var en drink på dekk.
Jeg håper at jeg er en akseptabel erstatning.
Få ham til å fortsette å snakke.
Dette tar meg tilbake i tid. Omtrent tre hundre år, faktisk.
- Vi må gjøre det igjen. - Det tror jeg nok ikke.
Jeg er helt enig.
- Hvordan føler du deg? - Spesielt dødelig.
- Hva med deg? - Uforgjengelig.
Hvordan klarte du det?
Jeg svømte under båten og klatret opp på den andre siden.
En grunnleggende, men effektiv rømningsmåte.
- Jeg trodde virkelig vi hadde vunnet. -Om det er en trøst,
kom du nærmere enn noen andre.
Å, se.
Bonden kom nesten til den andre siden av brettet.
Men jeg er redd det ikke blir noen andre dronning.
Piotr og Olgaren slapp unna.
Du kan jo ikke spise alle.
Jeg gikk glipp av dr. Sharma også, og det var synd. Jeg elsker vitenskap.
- Vitenskap er fremtiden, Agatha. - Og likevel frykter du korset?
Selvfølgelig gjør jeg det. Alle gjør det, det er problemet.
Det er ikke et symbol på dyd og godhet, men et tegn på skrekk og undertrykkelse.
Den idiotiske kirken din har terrorisert bøndene i mange århundrer,
og jeg har drukket blodet til de samme menneskene så lenge
at jeg har absorbert deres frykt for korset.
Herregud. Jeg gleder meg til å spise noen ateister.
- Nei. - Hva mener du?
Nei, det er veldig fint og logisk, men det er ikke grunnen.
Hva gjør deg så sikker?
Fordi jeg tror at jeg begynner å kjenne deg. Jeg vet når du lyver.
Hvorfor skulle jeg lyve for deg?
Det gjør du ikke. Det er ikke meg du lyver for.
Hvorfor snakker du med meg?
- Folk gjør det. - Ikke du.
- Det er aldri for sent å forandre seg. - Du prøver å få meg til å diskutere.
Prøver du å distrahere meg?
Hva er det du alltid sier? Å ja, man bør aldri forhaste seg med en nonne.
Kom igjen. Jeg vinner.
Det siste dine øyne vil se, er forakten i mine.
- Da er de døde? - Ja.
- Hva skjer nå? - Vi hedrer dem.
- Hvordan da? - Ved å fortelle historien deres.
Så, hva syns du om din første gang på havet, Piotr?
Marius.
Marius?
Det er det jeg egentlig heter. Det er det vennene mine kaller meg.
Velkommen til England, grev Dracula.
Hvorfor er du så sen?
FORTSETTELSE FØLGER
Tekst: S. Marum